Prihvatam ovu čast za one naše izgubljene
čija je smrt popločala naš put
i put za 20 miliona crnih muškaraca i žena
motivisanih dostojanstvom i prezirom beznađa.
Ovo nije u redu.
Keri, ovo nije u redu.
Šta? Ova kravata, nije u redu.
To nije kravata, to je marama. Princip bi trebao da bude isti.
Nije u redu. - U redu je samo ti se ne sviđa.
Ne sviđa mi se kako izgleda. - Meni izgleda drugačije.
Znaš šta mislim.
Živimo u luksuzu i nosimo ovakve stvari dok narod kod kuće...
...nije dobro.
Kad bi me braća kod kuće videli, ovakvog dobro bi se nasmejali.
Nek se smeju. Nije zločin ako odeš odavde na par dana, Martine.
Lepo je otići?
Da, stvarno jeste.
Biću pastor u malom mestu
sa univerzitetom.
Vodiću malu crkvu, predavati studentima,
možda ću povremeno držati govore.
A ja ću plaćati sve naše račune, posebno hipoteku za našu kuću.
Savršeno.
Baš si zgodan.
U to vreme Martin Luter King govorio je o svom snu,
koji svi mi i mnogo drugih ljudi širom sveta
delimo.
Tom neprikosnovenom borcu za pravdu
Odbor za dodelu Nobela, Oslo, Norveška dodeljuje za 1964.g.
Nagradu za mir.
Prihvatam ovu čast za naše izgubljene,
čija je smrt popločala naš put.
Prihvatam ovu čast u ime više od 20 miliona američkih crnaca
motivisanih dostojanstvom.
Zajedno verujemo da ono što je iluzija nadmoći
uništila, istina ravnopravnosti može da podigne.
Obećavam, nemaš čega da se bojiš.
Brzo je i prođe pre nego što primetiš.
Da, ali najvažnije je da sačuvaš kosu izvan vode.
Ja sam svoju isravila to jutro, ali bilo uzalud čim sam dotakla vodu.
Ja bih je i potopila, ali da me ne vidi mama.
Rekla sam mami da želim frizuru kao Koreta Skot King,
kosa joj je tako čista i podšišana ali rekla mi je da je pustim da raste.
Volim njenu kosu. Čula sam da ne koristi viklere i šnale da izgleda tako.
Ali, proučavala sam i sad znam kako to radi.
Vidite, ona razdvoji u sredini...
Eni Li Kuper?
Hajde, dođi gore! Nemam ceo dan!
Dolazite od g. Dana dole iz restorana,
zar ne?
Da, gospodine.
Pitam se šta će g. Dan da kaže, kad mu kažem da jedna
od njegovih devojaka dole pravi probleme.
Ne pravim probleme, tu sam samo radi registrovanja za glasanje.
Ovog puta je sve u redu. - U redu je kad ja kažem da je u redu.
Izdeklamuj mi preambulu Ustava. Znaš li šta je preambula?
Mi, ljudi SAD
da bi stvorili savršeniju uniju,
uspostavili pravdu,
obezbedili unutrašnji mir,
organizovali zajedničku odbranu,
omogućili sveopšte dobro...
Koliko okružnih sudija ima u Alabami?
67.
Navedi njihova imena.
Odbijeno.
Zar nismo gotovi sa ovim? Hoće li ovo ikad da završi?
Ne znam gospodine predsedniče, detaljan plan je već u pripremi.
Zakon je usvojen tek pre 6 meseci.
Zato izdržite. Nestrpljenje samo nanosi štetu našem cilju.
Postići ćemo što želimo. Nastavite da menjate plan.
Ne želi on izmene. Želi nešto da bi mogao da kaže:
“Gledajte, rekao sam vam da imam san
i on će se ostvariti, hteli vi to ili ne.”
Ono što treba da uradi je da se složi sa onim što mi radimo,
a ne obrnuto. Bar jednom.
Gospodine predsedniče, dr. King.
Gospodine predsedniče. - Dr. King.
Da vam kažem, ja sam visoki gad
ali ovako blizu novog nobelovca
zajedno sa svim onim drangulijama koje dobijate
u poslednje vreme, pokraj vas se osećam kao kučence.
Hvala, gospodine predsedniče.
G.Vajt. - Dr. King.
U redu. Da vam kažem,
kraj segregacije je najponosniji trenutak mog života.
Kad sam potpisao taj Akt 64.
Najponosniji trenutak mog života, kažem vam.
Kao što znate, građanska prava su prioritet ove administracije.
Moramo da se suočimo sa izazovom ili ćemo sebi da stvoriti mnogo problema.
Pošto ne mogu da vas uverim da radite sa mojom administracijom
kao službeni predstavnik Bele kuće
osećam se prilično srećnim što imam državnika kao što ste vi,
da predvodi pokret i želim da vi nastavite da ga vodite, niko drugi,
niko od ovih militantnih Malkolm Iks tipova.
Želim da pomognem, kažite kako?
Pa, g. predsedniče, ovde sam da bih govorio posebno o odbijanju
osnovnog američkog prava crnim građanima.
Prava glasa.
Pa tehnički, mi već imamo...
Da g. predsedniče, ali obojica znamo da su na Jugu crni glasači
odvojeni od spiskova i biračkih mesta
sistematskim maltretiranjem i strahom.
Pitali ste kako možete da pomognete.
Želimo federalni zakon koji bi crncima dao bezuslovno pravo glasa.
Želimo federalni protokol koji će eliminisati
obustavu koja traje decenijama
i ilegalno odbijanje crnaca koji traže pravo glasa,
i želimo striktnu primenu tih zakona.
Pa...
To je u redu, ali većina Juga još je podeljena.
Ne treba da počinjemo drugu bitku, pre nego što dobijemo prvu.
A znate li koja bi bitka trebala da bude sledeća?
Iskorenjivanje siromaštva.
Zovem to ratom protiv siromaštva.
To je pitanje političkih prioriteta.
Siromaštvo će biti moj fokus kod kuće i hoću da mi pomognete sa tim.
Tu možemo da napravimo velike promene
za ljude svih boja, iako to vama nije važno, zar ne?
To u vezi prava glasa, moraće da sačeka.
Ne može da čeka, gospodine predsedniče. - Zašto ne može?
Zato što je bilo na hiljade rasno motivisanih ubistava na Jugu,
uključujući one 4 devojčice.
Pa, znam to...-I vi takođe znate zapanjujuću činjenicu
...da nijedan od tih kriminalaca koji nas ubijaju
kako god žele, nikad nije osuđen.
Znam, imamo još mnogo posla dole.
Nijedna osuda, zato što ih štite beli službenici
izabrani isključivo od belog biračkog tela i
u retkim situacijama kad dođu pred sud,
belačke porote ih potpuno oslobađaju.
Potpuno belačke, jer ne možeš da budeš član porote,
ako nemaš pravo glasa.
Pa, dr. King, sigurno ste mi dali nešto za razmišljanje,
ali ova administracija za sad se neće baviti tim problemom.
Samo za sad, razumete.
Da, g. predsedniče, razumem.
Idemo u Selmu.
Veliki govor u pripremi da zapali ove ljude večeras?
Moramo prvo da vidimo šta je šta, momče.
Ovde smo samo da isprobamo vodu. - O, moj Bože
Zašto si nam poslao ženu?
Imamo 200 km da se dozovemo pameti.
Tiho, ovde moramo da budemo. Ovo ovde je naša sledeća velika bitka.
Mogu da zamislim.
Izgleda kao pristojno mesto za umiranje.
King je došao u Selmu, u Alabami, sa Abernatijem, Jangom, Orindžom,
i ženskom agitatorkom Dajanom Neš. - 10:12 Pre podne-.
Služimo samo belce.
Gospođice Neš. - Gospodine Bevel.
Da, to je to. Selma je to mesto.
Temelje su već postavili ovdašnji ljudi.
I spremni su.
Sestro Vorton. - G.Orindž.
Dobar dan.
Dr. King! Mogu li da se predstavim?
Da, naravno.
Treba li vam doktor? - Sve je u redu, dobro sam.
Ovuda, dr. King.
To je bio đavolski udarac. - Ovo mesto je savršeno.
Šta FBI trenutno ima o Martinu Luteru Kingu?
Čuo sam da je napadnut u Selmi?
Mogu da kažem sažmem informaciju u par reči:
King je politički i moralni degenerik.
Kad ti to kažeš Dž. Edgare, onda to moram ozbiljno da shvatim.
Ali ako je degenerik, onda bar znam da je nenasilni degenerik
i želim da nastavi da vodi Pokret za građanska prava,
a ne neko od onih krvoločnih militanata.
Ono što sad treba da znam je, šta će sledeće da uradi?
Gospodine predsedniče, znate da moćnog čoveka možemo da ućutkamo
trajno i nedvosmisleno.
Upotpunosti sam svestan toga, gospodine direktore.
Ako više volite drugačiji pristup,
možemo da pokušamo sa ženom.
Znamo da u kući već postoji napetost.
Možemo da oslabimo odnose.
Da razbijemo porodicu.
King se vraća u svoju kuću u Atlanti.
Prisutni su Koreta King i deca. - 13:24-
Alo.
Dobro veče, šećeru... Srca tvoje dece će prestati da kucaju...
Ista stvar?
Kad odlazite svi?
Vraćamo se u Selmu, u 5 ujutro,
izgleda da je to idealna lokacija.
Plan predviđa par nedelja.
Dosta stvari treba da uradimo.
Vidim,
taj autoput je baš dobar, dovešće te tamo za par sati.
Ljudi u tim krajevima, doduše...
Pa...
...zabrinut sam za one kojima nije tako loše.
Taj lokalni šerif Džim Klark je navodno čisto zlo.
Kažu da neće odustati bez borbe.
A pošto se mi ne borimo...
Mesto je valjda dobro za umiranje kao i svako drugo.
Kad bar ne bi tako govorio.
To samo smanjuje napetost.
Ti i tvoji prijatelji možete da se šalite u vezi toga.
Ja se ne šalim sa tim.
U pravu si. Izvini.
Stavi ove stvari u kofer. Nisam shvatila da odlaziš tako rano.
Alo.
- Martine.
Moram da čujem glas Gospodnji.
Svakako, Martine, svakako.
Blagi Gospode,
uzmi moju ruku,
vodi me dalje.
Daj da ustanem.
Umoran sam
i slab.
Telefonska komunikacija iz Kingovog stana
do crnačke pevačice Mahalije Džekson -21.07, uveče-
Hej! - Hej!
Pogledaj se. Uđite.
Dobro jutro, doktore. Putovanje je dobro prošlo? Dobro i dugo.
Dobra vest je da je Riči Džin unutra. Spremna je za vas.
Crnjo, to je sve što si trebao da kažeš.
Striče Marti! Evo je. To je naša devojka.
Hej, Riči Džin, kako ide?
Izgleda kao njena mama.
Lepo te je videti. - Lepo je videti ovo.
U redu, imam ručak na šporetu, koliko ljudi očekujemo danas?
Pa sad, sestro Džekson, znate za našu grupu SCLC,
Konferenciju južnjačkog hrišćanskog vođstva?
Nekoliko naših najvažnijih vođa ovog puta će da budu ovde,
imajući u vidu da ćemo ovde da budemo nešto duže od očekivanog.
Ovo je velečasni Vivijan, koordinator najvažnijih ogranaka SCLC.
Dobrodošli, drago mi je da sam vas upoznao, dobrodošli.
Velečasni Džejms Bevel. Kako ste, gospođo?
Dobro sam. Hvala. Ovo je Džejms Orindž.
Velik je. Ne znam hoću li moći da te hranim.
Vreme je da saznamo, šta kažete na to?
Možeš me zvati Džim, sestro. - I Orindž je u redu što se mene tiče.
Veliki momak. - U redu, svima je sve u redu što se njih tiče.
Ledi Džekson, Hozia Vilijams. - Kastro!
O, da, to je duga priča. Ova rebarca treba malo promešati.
Ne smeta ti, što si stavio nogu unutra?
Zar ne bi trebalo da si na dijeti?
Idem u krevet, dok. Dobro si?
Da, želim ti laku noć.
Hteo sam da ti kažem da su studenti u gradu.
Lokalni studenti? - O, ne.
Studenti nenasilnog koordinacionog pokreta. -U redu, onda.
Znaš da je prijatelj zmija?
Dobro je znati. - Ti si im rekao da se organizuju.
Teško im je to palo. Bio bih iznenađen ako nam sutra ne otežaju posao.
Građani su možda srećni što nas vide, ali SNCC.
Misle da smo na njihovoj teritoriji.
Mladi su i puni duha.
To nije loša stvar.
U pravo vreme.
Laku noć.
Bojkotovanje autobusa u Motgomeriju.
Segregacija u Birmingemu.
Sad, glasanje u Selmi.
Čim završi jedna borba, počinje sledeća, pa opet nova.
Ako tako razmišljate o tome, to je težak put.
Ali ja o tome ne mislim tako. Sve te borbe gledam kao jednu.
A ta jedna borba je za naš život.
Naš život kao zajednice. Naš život kao nacije.
Za naše živote!
Mi to možemo!
Mi to moramo!
Vidimo decu
kako postaju žrtve jednog od najstravičnijih zločina
protiv čovečnosti ikad izvršenih
unutar zidova vlastite crkve.
Oni su sad sveti.
Oni su sveci u ovoj potrazi za slobodom
i još uvek nam govore.
Govore svima nama, svih boja i vera
da moramo to da uradimo. Govore nam
da je neprihvatljivo da više od 50 % građana Selme čine crnci,
a manje od 2 % ovde prisutnih crnaca može da glasa
i odredi svoju sudbinu kao ljudskih bića!
Govore nam kako lokalno belo vođstvo koristi svoju moć
da nas zadrži dalje od glasačkih mesta i da nas ostavi bez glasa!
Dok god nisam u mogućnosti da iskoristim svoje ustavno pravo glasa
nemam nadležnost nad svojim životom.
Ne mogu da odredim vlastitu sudbinu, jer je za mene određuju
ljudi koji bi više voleli da me vide da patim, nego da uspem.
Oni koji su umrli pre nas kažu: Nema više! - Nema više! - Nema više!
To znači protest. To znači marš. To znači remećenje mira.
To znači zatvor. To znači rizik. A to je teško!
Nećemo više da čekamo! Dajte nam pravo glasa!
Tako je! Nema više!
Mi ne pitamo, mi zahtevamo! Dajte nam pravo glasa!
King i SCLC zapalili su lokalne crnce u Selmi.
Oko 700 prisutnih. - 18:22 uveče-
Dr. King?
Roj Rid iz Njujork Tajmsa. - Da, zdravo i tebi. Kako si?
Dobro sam gospodine, hvala na pitanju.
Dr. King, jeste li zaista nenasilni, ako provocirate nasilje?
Mi ovde koristimo naša vlastita tela u protestu, da bismo
pokazali onima koji nam uskraćuju prava da im više nećemo dozvoliti
da koriste svoje bejzbol palice, mračne ćoškove i centre moći.
Prisiljavamo ih da to urade u sred bela dana, g. Rid.
Je li SNCC onda sa nama ili protiv nas, gospodo?
Tražite od nas da uvedemo svoje ljude, ali ne nudite ništa zauzvrat.
I mi tražimo neku obavezu sa vaše strane.
Uz dužno poštovanje, mi rešavamo pitanje registracije glasača
u ovom gradu, preko dve godine.
Niste daleko stigli, zar ne?
Pa, možda nismo velečasni, ali još smo ovde.
To znači šta? -Pa, u ovo vreme sledećeg meseca vi nećete biti tu.
To je ludost. - Kao što ste ostavili Albani.
Oni ljudi dole su sad jadni, kao da ih je tata ostavio.
Pokušavamo da objasnimo da ste u Albaniju...
Znaš šta mislim? Možda bismo trebali da napustimo Selmu?
Odmah. Da ostavimo sve ovoj dvojici,
i vratimo se za dve godine, da vidimo dokle ste došli.
To mi zvuči korektno. - Sad je dosta!
Dosta je toga!
Nemam vremena za ovo. Niko nema vremena za ovo.
Džone?
Džejmse?
Naša organizacija radi neposredno.
Pregovaramo, protestujemo, pružamo otpor.
A u našim najboljim danima, naš protivnik nam pomogne
tako što napravi grešku.
Devet meseci smo bili u Albaniju
i napravili smo mnogo grešaka.
Ali njihov šerif, Lori Pričet nije napravio grešku.
Zadržao je hladnokrvnost, hapsio nas je na human način,
na nosilima je nosio ljude do “marice”.
Iz dana u dan.
Nije bilo drame. - Mislite, nije bilo kamera.
Tačno tako.
Znam, i svi razumemo da vi mladi ljudi verujete
u dugoročni rad u zajednici da bi podigli crnačku svest.
Dobar i temeljan rad.
Ne mogu da vam kažem koliko se divimo tome.
Ali ono što mi radimo
je pregovaranje, protestovanje i pružanje otpora.
I veliki deo toga je podizanje belačke svesti.
Posebno svesti svakog belca kojeg odrede
da sedi u Ovalnoj kancelariji.
Trenutno Džonson ima druge stvari na umu
i ignorisaće nas sve dok bude mogao.
Jedini način da ga sprečimo u tome
je da svako jutro budemo na prvoj strani nacionalne štampe
i da svake večeri budemo u TV vestima.
To zahteva dramu.
Sad...
Džobe? Džejmse?
Odgovorite mi na jedno pitanje.
Kažu da šerif ovog grada nije voleo
Lorija Pričeta iz Albanija,
On je veliki, nesposobni siledžija, kao Bul Konor u Birmingemu.
Recite vi meni, vi znate Selmu,
vi znate šerifa Džima Klarka.
Je li on Lori Pričet
ili je on Bul Konor?
On je Bul Konor. - Pogodak! Dobro.
Dobro.
To je dobro.
Ali postaje bolje. Vidite, Klark ne kontroliše
ulice kao Konor u Birmingenu.
Klark je okružni šerif i sve što kontroliše u Selmi
je okružna sudnica, tako da uslovno rečeno,
imamo jasne puteve pristupa najvažnijim zonama borbe.
U sudnici je suština cele stvari, Kancelarija za registrovanje glasača.
Ovo su vanredne okolnosti, u Albaniju nije bilo jasnih zona borbe,
problem je bila segregacija, a ona je postojala svuda.
U Selmi, možemo da se fokusiramo samo na jednu zgradu,
tvrđavu koju brane fanatici,
njenu sudnicu.
Savršena pozornica.
Vi namerno pozivate na ometanje javnog reda,
ako se ne raziđete, bićete uhapšeni. Obećavam vam.
Šerife Klark, pokušavamo da pristupimo
Kancelariji za registraciju, što je naše ustavno pravo.
Previše vas je, znate i sami da je tako, moraćete da čekati pozadi.
Ne, šerife Klark, idemo sa prednje strane, baš tu ćemo da čekamo.
Segregacija je u ovoj zemlji sada ilegalna, gospodine.
Ostavite čist trotoar, čist put!! Sklanjajte mi se sa puta!
Sklanjajte mi se, dođavola, sa puta. Ostavite trotoar čist!
Rekao sam da ga raščistite! - Moramo da ga stavimo da sedi, on ne može da sedne!
Mora da nauči!
Sešće... - Sedi, dođavola!
Tata, tata... - Moj tata!
Rekao sam ti da ne može da sedneš! - Šta to imamo ovde?
Čekaj malo, šta se ovde dešava?
Ne, mama, dosta mi je! - Džimi, ne radi to!
Džimi... - Rekao sam ti!
Šta, dođavola, ti misliš!?
Gledaj, vredan sam toga...
Uhapsite tog čamugu!
Glupi čamugo!
Prestanite!
Neću tolerisati gomilu crnačkih agitatora
koji pokušavaju da stvore nemire u ovoj državi!
Ne dok sam ja guverner!
Danas stojim ovde pred vama, u kolevci Konfederacije,
da bih njene građane podsetio na ciljeve i zavete naših osnivača.
Ciljeve odavno zaboravljene od progresivaca i liberala
zbog, kako oni to kažu, izmenjenog sveta.
Oni bi nas najradije pretvorili u jednu mešanu jedinicu
umesto da dozvole svakoj rasi da se razvija iz
zasebnog rasnog položaja, što je generacijska praksa.
Dobro jutro, gospodine predsedniče.
Izmenjeni svet je bolest koja narušava ravnotežu južnjaka.
Zavatovao sam se da ću da branim tradicije Alabame
i ljudi su me zbog tog zaveta izbrali,
i baš to i nameravam da uradim.
Džonson će trepnuti. - Umoran. Ralfi?
Umoran od ovog?
Gledaj nagradu, Martine. - Da, ali šta je nagrada Frenk?
Borimo se da imamo mesto za svakim stolom za koji želimo
koji nema crnog čoveka koji radi negde iza pulta
i svaki dan zaradi dovoljno da kupi hamburger.
Što je najgore, ne može ni...
Ne može ni da pročita meni ispred sebe
jer tamo odakle dolazi nema crnačke škole.
Šta je to?
Ravnopravnost?
Amin. - Šta je u našem umu?
Kvalitet u crnačkoj psihi, pogledaj ove ljude...
prebijane i slamane generacijama.
Je li žalosno tražiti više?
Šta se desi kad se čovek pobuni i kaže
“sad je dosta”, pogledaj Medegara?
Ubili su ga u njegovom dvorištu, a dete i žena su bili u kući.
Maskirani čovek. - Čovek se suprotstavi samo da bi ga sasekli.
Šta se desi sa ljudima koje je vodio?
Šta mi to radimo, Ralfi?
Idemo korak po korak,
kao i do sad. Izgradili smo put kako smo išli,
kamen po kamen.
Ova ćelija je verovatno ozvučena.
Verovatno jeste.
Uništiće me da unište ovaj pokret.
I hoće.
Pogledaj ptice u vazduhu,
ne seju, niti žanju, niti beru plodove
a ipak ih tvoj nebeski Otac hrani.
Zar ti ne vrediš mnogo više od njih?
“A ko od vas koji se brinu, može da doda i jedan sat svom životu”.
Matej, 6,27. - Tako je.
To je to.
Šta? Gde si to čuo? - Čuo sam ih sinoć kako govore dok su dolazili.
Jesu li oni čuli nas? - Znam o tome koliko i ti, mi nismo to uradili.
Taj čamuga ne može ovim ljudima da govori o ludostima ni na koji način,
dovoljno su ludi i ovakvi kakvi su. - On je na putu ovamo, zar ne?
To znači da moramo to da rešimo brzo i jednostavno.
Nije on na putu. Ovde je.
Dođavola.
Jesi li dobro?
Volela bih da sam imala više vremena za pripremu, to je sve.
Želim to da radim kad god stignem,
ali ne uspevam dovoljno da radim to, da bih se osećala dobro.
Više volim da budem spremna.
Da, to razumem.
Divim ti se. Zaista.
Ponekad želim da i ja idem napolje, u rovove.
Radite više nego što znate, gospođo King.
Ako želite, reći ću vam šta znam da je istina,
pomaže mi kad se osećam nesigurno?
Izvolite, gospođo Bojnton.
Znam da smo potomci moćnih ljudi, doneli su svetu civilizaciju.
Ljudi koji su preživeli okove robovskih brodova preko okeana,
ljudi koji su izmišljali, stvarali i voleli
usprkos pritiscima i nezamislivim mučenjima.
Oni su nam u krvi.
Pokreću nam srca svake sekunde.
Oni su te pripremili.
Ti si već pripremljena.
Gospođo King, ne mislim ništa loše.
Kori King u Selmi sreće crnačkog militantnog vođu Malkolma Iksa.
Izuzetno poštujem vašeg muža. Više nemam vojske iza sebe.
Imam sebe i istinu.
To je sve što danas predstavljam.
U prošlosti ste govorili ružne stvari, predstavniče.
Onda ćete shvatiti zašto ovde večeras vlada uzbuna.
Da. Shvatam to.
Vaš muž i ja se baš i ne slažemo oko načina
kako da postignemo napredak za crnog čoveka.
I da, bio sam oštar u svojoj kritici nenasilja.
Ali zbog toga što se ne slažemo, ne znači da sam mu neprijatelj.
Šta onda planirate da večeras kažete ovim ljudima?
Mnogo posla je tu urađeno i ne želim večeras sve to da izgubim.
Recimo samo da moje oči gledaju na drugi način.
Ali vaš lokalni šerif ovde to ne zna.
Dozvolite mi da budem alternativa vašem mužu.
Alternativa koja će toliko da ih prestraši
da će se u begu okrenuti dr. Kingu.
Neka to što sam ovde predstavi frakcije koje će se pojaviti,
ako dobrom svešteniku ne daju ono što traži, i to vrlo brzo.
Znaš li šta je taj čovek govorio o nama Koreta?
Nazvao nas je neukim, crnim propovednicima.
Mene je nazvao modernim čiča Tomom.
Rekao je na nacionalnoj TV da me belci
plaćaju da držim crnce bez odbrane.
Belci da plaćaju mene?
Kako si mogla to da dozvoliš?
Ovog puta nije bilo tako, Martine, kažem ti.
Govorio je rečima koje je koristio ranije, ali nisu bile upućene tebi.
Bilo je...
Više je izgledalo kao da želi da nam pomogne.
Ne kažem da ti treba njegova pomoć, samo kažem kako je bilo.
Ovaj pokret, naš pokret je pomerio iglu.
Naš pokret menja zakone i život naših ljudi.
Šta je on promenio?
Zaista promenio?
Ne zvučiš sasvim svoj, zvučiš umorno.
A ti zvučiš očarano.
Nisam to mislio.
Koreta.
Koreta?
Nisam to mislio.
Umoran sam.
U pravu si.
Odmori se onda.
Odmori se večeras, Martine.
To nije ono što želim da čujem.
Kako se zaboga Malkolm Iks ušunjao u moju državu?
Susreo sa ženom drugog i održao stvarni govor tim čamugama
i svim okupljenim? Mislim, kako se to desilo, pukovniče Lingo?
Guverneru. - Hoće li sad svaka militantna nakaza da nas poseti?
Znaš li šta to znači?
Džonson će da se uznemiri.
King i Iks zajedno, lansiraće ga u stratosferu berača pamuka,
a slike crnaca prebijenih na ulici uopšte ne pomažu.
Ne mogu da uradim ništa protiv tog belog smeća,
šerifa Klarka, jer će izgledati kao da izdajem rasu,
ali neko mora da stavi pod kontrolu tog Džima Klarka.
Sledi nam izborna godina i crnački glas je u centru pažnje.
Želim da to prođe, šta nije jasno u vezi toga?
Vidi Džordže, kažem ti, kad bi ga Isus Hrist
i Elvis Prisli posetili i rekli:
“Džime budi dobar prema crncima”.
Džim Klark bi ih obojicu prebio i bacio u zatvor.
Isuse mili Hriste! - Džim je dobar momak, prijatelj mi je.
Džim Klark samo nije tako strašljiv.
I ne jede im iz ruke.
Ako želiš strah
treba ti dominacija u Selmi.
Prikupićemo informacije o noćnom maršu
nenajavljenom, lokalaca koji nisu u Kingovoj grupi.
Neslužbeno će ga organizovati.
Desiće se sutra uveče, kad King izađe iz zatvora.
Ide da prikupi neka sredstava u Kaliforniju.
I King je izvan grada,
manje kamera,
i noć je.
Nađi razlog da nas pošalješ tamo
i uteraćemo strah u kosti tim crnim gadovima.
Odmaknite se. Odmah se odmaknite.
Idite svojim kućama.
Mama, mama,
Ovuda, ovuda...
Biće sve dobro, u redu?
Izgledaj kao da gledaš mene.
Tata,
Biće u redu mama. Samo budi mirna.
Neee!!
Sem, moja beba, Sem...
Gospodine?
Ko? Dr. King?
Nema reči da vas utešim, g. Li.
Nema reči.
Ali mogu da vam kažem ono u šta sam siguran.
Bog je prvi zaplakao.
Prvi je zaplakao za vašim sinom. - Da, verujem to.
Je li vaša kćerka... Je li majka Džimi Lija tu, g. Li?
Ne, nije mogla da dođe.
Mogu li da pitam koliko godina imate gospodine?
Imam 82 godine.
Rođen sam 1883.godine.
Džimi...
on je rođen 1938. godine.
Štitio me, štitio me... od vojnika... od vojnika me štitio...
Rekao je “Tata, borim se za glas za tebe, znaš”. To mi je rekao.
Rekao mi je.
Bio je dobar dečak. - Da.
Uvek dobar, veoma dobar.
Uvek dobar.
Džimi je otišao.
Tako mi je žao.
Ko je ubio Džimi Li Džeksona?
Znamo da je policajac, po naređenju
Džordža Volesa u njega uperio pištolj i povukao obarač,
ali koliko je drugih prsta bilo na tom obaraču?
Ko je ubio Džimi Li Džeksona?
Svaki beli pravnik koji koristi zakon da bi terorisao.
Svaki beli političar koji se hrani predrasudama i mržnjom.
Svaki beli propovednik koji propoveda Bibliju
i ćuti ispred svoje bele kongregacije.
Ko je ubio Džimi Li Džeksona?
Svaki crni muškarac i žena, koji se ne pridružuju ovoj borbi,
dok su njihova braća i sestre ponižavani, maltretirani
i zbrisani sa lica Zemlje!
Kad sam čuo da je predsednik Kenedi pogođen i ubijen,
i kad sam baš juče čuo da je Malkolm Iks,
koji je pre tri nedelje stajao u ovoj istoj crkvi,
pogođen i ubijen,
okrenuo sam se svojoj ženi Koreti
i rekao ono što često govorim
kad je neko od naših vođa lišen života:
Naši životi nisu do kraja ispunjeni, ako nismo
voljni da umremo za one koje volimo
i za ono u što verujemo.
Ali Džimi, danas smo mi ostali da živimo, a ti si umro, dragi brate.
Nećemo dozvoliti da tvoja žrtva bude uzaludna, dragi brate.
Nećemo popustiti. Završićemo to što si hteo.
Dobićemo ono što je tebi uskraćeno.
Glasaćemo! Uklonićemo te ljude sa položaja!
Oduzećemo im moć i osvojiti ono zbog čega si ubijen!
Vratićemo se u Vašington, zahtevaćemo
da vidimo predsednika, i reći ću mu
da je Džimija ubila administracija koja troši milione dolara
svaki dan da bi žrtovala živote u ime slobode u Vijetnamu,
ali joj nedostaje moralne snage i hrabrosti
da odbrani žvote svojih ljudi, ovde u Americi.
Nećemo popustiti!
A ako on ništa ne preduzme, mi ćemo da preduzmemo!
Preduzećemo! Uradićemo to za sve naše koje smo izgubili.
Sve kao što je Džimi Li Džekson, koji su prebrzo otišli
i koje nam je otela mržnja.
Da čujem najvažnija pitanja koja moraju da
budu jasna u nacrtu zakona koji tražimo.
Rastavimo sve na proste činioce. Svedimo raspravu na ono što znamo.
Znamo da Džonson ne vidi celu sliku. Zato idemo da mu je naslikamo.
Koje su posebne teškoće i poniženja
koja možemo da navedemo u logičnom kontekstu zakona?
Dok, moramo da počnemo sa izbacivanjem zakona, kao,
ako crnac ode da se registruje,
mislim ako zaista skupi hrabrosti da ode u tu sudnicu,
ime i adresa mu budu objavljeni u novinama.
Zato što bilo ko, ko želi da im na bilo koji način nanese zlo,
zna tačnu gde su, a znamo kako to da nazovemo.
Čujem te, ali porez na siromašne mora da bude naš prioritet.
Crnci su siromašni. Crnci su ovde siromašni.
Očekuje da plate za svaku godinu koju nisu registrovani,
pre nego što su mogli da se registruju. Šta je to, dođavola?
Slušajte! Veliko pitanje je glasačka garancija.
Zar je to glavno pitanje? - Čekaj, dozvoli da završim.
Svi zaboravljaju na taj deo. Ako si crnac,
jedini način da možeš da glasaš
je da registrovani glasač kojem je odobreno glasanje garantuje za tebe.
Recimo da živiš u nekom mestu kao u okrugu Loundes,
gde nema registrovanih crnaca, a morali bi da budu
registrovani da garantuju za tebe.
Šta bi trebao da uradiš?
Niko koga znaš, nijedan crni čovek u krugu od 160 km nije registrovan.
Kako ćeš onda da dobiješ garanta? Da bi uopšte ušao u sudnicu,
da platiš porez za siromašne,
da ti objave ime i da te na kraju ubiju.
Istina je. - Treba nam novi plan.
Ne mogu da ga odnesem nazad u Vašington i da odem
u Belu kuću sa spiskom praznih zahteva.
Strategija, prijatelji.
Moramo da rastavimo ovu instituciju u
provodivu strategiju, kojom ćemo da je uništimo.
Koji je tvoj sledeći potez? Marš od Selme do Montgomerija
kao protest i ojačavanje. - Neka sam proklet!
Ovo je uvek bio deo plana, zar ne?
Da se isprovocira neka tragedija u Selmi i da onda to preraste u bunt.
Da ubijemo nekog i maršujemo na glavni grad savezne države.
Od Selme do Montgomerija je 80 kilometara.
Ako ćeš da maršuješ sa tim ljudima kroz ruralnu Alabamu,
nezaštićenim, onda proglasi sezonu slobodnog lova.
Predaleko je i previše opasno. - Onda predložite nove zakone.
Ne mogu to da uradim ove godine. Neću, rekao sam ti.
Trebamo vas da se uključite u ovo gospodine predsedniče,
imamo pravo na vašu pomoć kao
građani ove države! Napadnuti građani!
Slušaj me sad! Slušaj me!
Ti si aktivista, ja političar. Ti imaš jedno važno pitanje, ja 101.
To što tražiš više i stavljaš me pred zid
ovim posetom je u redu. To ti je posao, to je ono što radiš.
Ali mi je već preko glave da zahtevaš
i govoriš mi šta mogu, a što ne mogu da uradim!
Ako želiš moju podršku u vezi glasanja
i meni treba nešto od tebe.
Šta želite, gospodine predsedniče?
Imamo dojavu o nekim pretnjama koje su posebno uznemiravajuće.
Šta je još novo?
Ne, ne ovo je ozbiljno. Neverovatne pretnje sa detaljima.
Pretpostavljam da je to informacija od FBI.
Visoki nivo? Isti visoki nivo koja nas prati kao životinje?
Prisluškuje naše kuće i hotelske sobe.
Traži da iskopa stvari koje uopšte ne postoje.
Li, ovo sve izgleda vrlo prikladno.
Ovo dolazi iz okruga Loundes, Alabama, između Selme i Montgomerija
Govorim vam, kad bi bio moj čovek, držao bih ga dalje od poprišta.
Samo privremeno.
To se neće desiti, Li. - Hajde da se nađemo na pola puta, Martine.
Ne mogu, gospodine predsedniče.
Ne možeš ili nećeš? - Došao sam u nadi da ćemo razgovarati o ljudima.
Ljudi umiru na ulicama zbog ovog. To ne može da čeka gospodine!
Gospodine predsedniče, kako je prošlo?
Kako mogu da vam pomognem?
Dovedi mi Dž. Edgara Huvera.
Znaš da si totalna prevara i rizik za sve crnce.
Kao i svim prevarama, bliži ti se kraj. Gotov si.
Titule i visoka priznanja neće te spasiti.
Američka javnost mora da prepozna šta si u stvari.
Zla, nezasita zver.
To nisam bio ja.
To nisam ja, Kori.
Znam.
Znam kako ti zvučiš.
Navikla sam na svašta.
Prekovremena briga za tvoju bezbednost.
Da brinem kako si.
Ova kuća. Iznajmljivanje ovde. Bez temelja.
Bez stvari koje trebaju deci. Sve zato da bi izgledalo kao kod drugih.
Navikla sam na to.
U dobru i zlu.
Ono na šta nikad nisam navikla
je smrt.
Stalna blizina
smrti.
Postala mi je kao teška magla.
Ponekad ne mogu da vidim život
jer magla smrti se stalno nadvija iznad mene.
Prete nam da će zaustaviti krv koja teče kroz srca naše dece.
To su rekli sa drugog kraja ove telefonske linije.
Da će da mi ubiju decu.
Šta i kako će to da urade tebi.
Koliko godina sam to morala da slušam?
Prljavštinu, poremećenost, iskrivljenu i dovoljno neuku da bi bila ozbiljna.
Ako te pitam nešto
hoćeš li iskreno da mi odgovoriš?
Da. - Dobro.
Jer ja nisam budala.
Voliš li me?
Da, volim te Koreta.
Jesi li voleo neku drugu?
Ne.
Moramo da odgodimo marš za jedan dan.
Zašto?
Moram sad da ostanem kod kuće.
Traka dostavljena.
Da, u redu. Razumem.
Prisluškivanje rezidencije aktivno. 00:18 iza ponoći.
Moram da ti kažem da organizacija izgleda dobro.
Stvarno dobro. Raspoloženje je visoko.
Lokalci su naoštreni, SNCC je spreman za pokret.
Možemo da krenemo iz Selme, a ti nam se pridruži drugi dan.
Mislim da bi bila greška da sputavamo ljude,
sad kad im je krv uzavrela.
Razumem te, ali sad moramo da idemo punim gasom,
ovo nije probni marš.
Moramo da dođemo do Montgomerija, da upozorimo Džonsona,
da ćemo, ako budemo morali, da idemo do glavnog grada.
Mislim i da hoćemo, pogledaj ovo.
A najvažnija stvar dolazi na kraju
kad ti održiš veliki govor baš na Volesovom pragu.
Ne znam Endi.
Biće sve u redu.
Mi ćemo snažno da započnemo, a ti ćeš snažno da završiš.
Dobro, idemo.
Ali samo jedan od nas će da maršuje na početku,
ne želim da u ponedeljak čitavo rukovodstvo bude u zatvoru.
Jedan od nas maršuje. - Razumem.
Neće biti marša od Selme do Montgomerija.
Dvosmerni saobraćaj nije pogodan za put I-80
ni za javnu bezbednost.
Životi mogu da nam budu u opasnosti, ali bićemo jaki ako istrajemo zajedno.
Ne uzvraćajte im, ovo je nenasilan pokret.
Nenasilje nije pasivno, u stvari, vrlo je snažno.
Ne bi trebao da radiš to, Džone. Ovo nismo mi, ovo nije SNNC,
ovo je sranje. Uradiće više za Kinga i SCLC, nego za Selmu.
Ovo je Alabama. Neka vuku svoje bulje u Vašington D.C.
Neće nam oni govoriti kako da živimo.
Ovo je primer sa čime ćete da se susretnete tamo napolju.
Šta možete da doživite. Idemo, da vam pokažemo.
Ne hodaj ovuda, crnče, bacićemo te u reku Alabama.
On čak i nije ovde, kako će to da bude nešto bolje za njega?
Onda, zašto on nije ovde? - Čuješ li ti sebe?
Prvo će da napreve više za njega, a sad zašto nije ovde.
Želiš li ga ovde ili ne? Iskreno me zabole za njim, on je tvoj heroj.
Držimo tu kopilad, bacimo ih u reku Alabama
da ih nikad više ne vidimo. - Džejmse, ovo je bio promašaj, ovo nema
veze sa onim što SNCC predstavlja. Ne pravi me ovde zločincem, Džone.
Ne pravim, ti ovde pametuješ.
Ljut si, jer su ga pozvali.
Mi smo bili prvi, a oni su pozvali njega.
Shvatam, razumem to.
Ali ako smo stvarno i iskreno za narod, a ljudi Selme su izabrali njega,
onda je narod rekao svoje.
I ako oni žele da maršuju, onda i ja maršujem sa njima.
Onda brate,
maršuj kao Džon Luis, a ne kao deo SNCC.
Glasano je i odlučeno.
Što se ovog marša tiče, sam si sa Lojdom i njegovim sledbenicima.
Niski čovek je pobedeo, niski je pobedeo.
U redu.
U redu. Ko je dobio?
Sve ti, Hozia. Spremni, mladi momci. Spremni?
U redu. Idemo.
525 crnaca napustilo je Braunovu kapelu
i hodali su 6 blokova da pređu Petus most i reku Alabama.
Ima i mladih i starih, i nose razne rančeve na leđima,
podmetače i džakove sa hranom.
Policajci su čekali 280 metara od mosta,
iza policajaca je bilo par desetina lokalnih čuvara reda
od čega 15 na konjima, i možda stotinjak radoznalih posmatrača.
Možeš li da plivaš?
Tamo odakle dolazim, nije bilo mnogo bazena za crnce.
Da?
Endi, Bajnard je. Svi su tamo?
Da. - Upali odmah CBS, Endi, odmah. Imaš li tamo TV?
Da? Sad? - Odmah.
Upali TV.
Prekidamo ovaj program kako bismo vam prikazali
specijalni izveštaj CBS vesti.
Daj im dva minuta. - Čekam. - Spremni smo.
Ovo je nezakonito okupljanje.
Imate dva minuta da se raziđete. Idite kući ili u svoju crkvu.
Ovaj marš se neće nastaviti!
Dva minuta.
Mogu li da razgovaram sa gradonačelnikom?
Nemamo o čemu da razgovaramo.
Gradonačelniče Klaud, možemo li da razgovaramo sa vama?
Policajci, u akciju!
Ovo gleda 70 miliona ljudi.
Prvih 10 ili 20 crnaca oboreno je na zemlju,
vrištali su, a njihove torbe zajedno sa sadržajem
rasule su se po travi i asfaltu.
Oni koji su još na nogama, povlače se.
Od belih posmatrača uz južnu stranu autoputa čuje se navijanje.
Idemo, idemo.
Policajci nastavljaju da guraju ljude uz upotrebu sile,
svojih tela i svojih palica.
Odjednom se začuo reski zvuk, kao pucanj
i veliki oblak se raširio iznad policajaca i crnaca.
Ali pre nego je oblak sve to sakrio, bilo je par sekundi
kad je moglo dobro da se vidi.
Petnaest do dvadeset palica možemo da vidimo kroz dim
kako pogađaju glave nezaštićenih crnaca.
Crnci vrište, na gomili, pokušavajući da se zaštite,
dok ih belci pored puta vređaju i navijaju.
Iz bolnice dolaze izveštaji o žrtvama
koje su pretrpele frakture rebara, glave, ruku, nogu.
A studentski vođa Džon Luis, i pored povreda i moguće frakture lobanje,
nakon susreta sa policajcima, poveo je kolonu nazad do kapele.
Pomoć, pomoć...
Rekao je:
Ne razumem kako predsednik Džonson može da pošalje vojsku u Vijetnam,
a ne može da je pošalje u Selmu, u Alabami,
što bi prisutni crnci
sa ushićenjem odobrili.
Džeralde, Džeralde, hajde sa nama.
Hajde sa nama. - Treba ti pištolj čoveče.
Znam da ti imaš pištolje i ta sranja, Džimi.
Hej, hej, šta će ti pištolj?
Biblija kaže oko za oko, velečasni. - Da. - Dosta mi je ovog sranja?
Šta misliš koliko pištolja imaju tamo dole?
Tamo je cela vojska. Šta ti imaš?
Par pištolja kalibra 32 i 38, možda poneku staru sačmaru?
Imam dovoljno da skinem par tih ludaka dole.
Šta misliš koliko će nas pobiti za osvetu?
Sa njihovim pumparicama i automatskim pištoljima,
njihovim Remingtonima, helikopterima i tenkovima?
Na taj način nećemo pobediti, i ja ne govorim o Bibliji.
Ne govorim šta je pravo pred Bogom, iznosim činjenice.
Čiste, jasne činjenice. Ti skineš dvojicu njihovih,
a oni našu desetoricu.
Moramo da pobedimo na drugi način.
Idemo nazad na most.
Završićemo ovo, obećavam vam to gospodo.
Idemo ponovno.
Dr. King, da li biste nam dali izjavu gospodine?
Dr. King, dobro jutro doktore, da li biste dali izjavu molim vas?
Dobro jutro. - Dobro jutro.
Nastavlja se divljačko nasilje prema nenaoružanom narodu Selme,
napadnutom suzavcem i pendrecima, kao prema neprijatelju u ratu.
Nijedan građanin ove zemlje ne može da se smatra nevinim,
jer svi snosimo odgovornost za svoje sugrađane.
Apelujem na Božije muškarce i žene dobre volje,
svugde. Bele, crne i druge.
Ako verujete da su svi stvoreni jednaki, dođite u Selmu.
Pridružite nam se. Pridružite se maršu protiv
nepravde i nehumanosti.
Trebamo vas da stanete uz nas.
Sudija Džonsone, poziv na akciju dr. Kinga bio je na nacionalnoj TV.
Stotine ljudi putuju širom zemlje
da bi prisustovali masovnom maršu. Većinom beli.
Većinom neka vrsta sveštenstva.
SCLC traži federalni sudski nalog,
koji bi zabranio vlastima države da se meša u njihov sledeći marš.
Tražiš od mene da otkažem guverneru mandat
i da to napravim bez saslušanja.
Ali to se uopšte neće desiti bez zakonske procedure.
Dr. King namerava da vodi sutrašnji marš, sudija. - Shvatam,
ali imaćete priliku na sudu u četvrtak, g. Grej.
U međuvremenu, sutra neće biti marša.
Neću se suprostaviti Volesu van protokola.
Hiljade su krenule na jug u moralni krstaški rat.
SCLC je već uložio žalbu na jutrošnje Volesove odluke.
Želite moj savet, gospodine predsedniče.
Treba li uopšte da pitaš?
Dajte Kingu marš u Montgomeri.
Napravite to i Selma je gotova.
Vi opet imate kontrolu. - Kontrolu čega?
Novog građanskog rata? Ovo nije u vezi prokletog marša,
misliš da je njega briga za marš!?
On želi da se zakon odmah promeni!
Zovu me desetine kongresmena,
kampanja svakim danom postaje sve jača
igraju na njihovu, prokletu, belu liberalnu savest.
Svaki marš ih dovlači, pogotovo kad su ljudi prebijeni na ulicama.
Ove slike idu širom sveta, Li.
Razumem, gospodine predsedniče. Razlog više, da sad krenete u akciju.
Sad ću da delujem.
Kaži Volesu i onom retardiranom Hiksu
da više ne želim da vidim ova sranja.
I reci Kingu da mu je bolje da ne maršuje, razumeš?
Ili će King, ili Voles da stanu, ili ću obojicu da zaustavim!
Ovde sam po predsednikovom naređenju da pokušam da nađem rešenje za ovo.
Molim vas sarađujte sa mnom.
Ako se odreknemo marša, šta dobijamo za to?
Tražili smo federalnu zaštitu, a imajući u vidu
da je zamenik državnog tužioca najviši federalni funkcioner
u Selmi, mislim da smo dobili naš odgovor. I nije onaj koji želimo.
Mogu li da predložim da razgovaraš sa
guvernerom Volesom i šerifom Klarkom i da ih uveriš
da ne koriste silu, umesto što nastojiš da nas uveriš
da ne održimo mirni protest.
Možda možemo da se dogovorimo.
Šta ako vas uverim da bi administracija
podržala kasniji marš, ako otkažete taj sutrašnji.
Bliže je nego što mislite da se predomisli u vezi tog pitanja.
Verujem da bi ovo bio prihvatljiv kompromis.
Gospodine Dor, hiljade ljudi su se okupili ovde,
da pokažu svoje dostojanstvo.
Ne želim da izazivam sudiju Džonsona, ne želim da idem protiv predsednika.
Ne želim ništa od ovog. Predsednik bi ovo mogao da zaustavi
potezom pera. Njegov izbor je da to ne uradi.
Odluka je na vašoj strani, gospodine.
Ne našoj.
Drago mi je da te vidim, oče. Hvala ti što si došao.
Došli ste. - Zvao si i došli smo, prijatelju moj.
Nisi sam, prijatelju. - Dobrodošli, dobro nam došli.
Kako se zovete. - Suzan. - Zdravo, ja sam Viola.
Dobro došli u Selmu.
Da gospođo. Dobro sam. Kako ste vi?
Kako se zovete i odakle ste, gospodine?
Zovem se Džejms Rib, dolazim iz Bostona.
Recite mi, zašto se doputovali ovde g. Rib?
Čuo sam za napad na nevine ljude koji samo traže svoja prava
i nisam mogao samo da stojim po strani kad je
dr. King onako javno pozvao sveštenstvo. Nisam mogao.
Predsednik ne želi da maršujemo danas.
Sudovi ne žele da maršujemo.
Ali moramo da maršujemo,
moramo da se suprotstavimo, moramo da im pokažemo
masovnu demonstraciju naše moralne ispravnosti.
Tako mi je drago da smo danas zajedno ovde.
Zahvaljujem vam što ste se suprotstavili.
Pobedićemo u našoj potrazi.
Preći ćemo cilj sa rukom u ruci.
King predvodi marš protiv Volesovih naređenja.
Pobedićemo.
Sveštenstvo prisutno. Trećina belci. - 9:35 ujutro-
Edmund Petus most
Policija, povucite se!
Nakon što se desilo ono poslednji put,
ako nemamo dobar predosećaj, da to ne radimo, u tome je smisao.
Satima se vrtimo u krug i ništa neće promeniti činjenicu
da je to bila doktorova odluka, i da moramo da ga podržimo.
Ovo je pokret većine, a ne jednog,
i svaka odluka koju donesemo mora da bude ispravna za većinu.
Znaš da nisam tako mislio. - Ljudi su ljuti, dr. King.
Ljuti! Otišli su nazad na taj most
jer su očekivali da ćemo da im vratimo za nedelju.
To bi bio naš trenutak, tamo danas. - A vi ste ga odbacili.
Mogli su da zatvore put iza nas.
Bez hrane i vode. Bez dozvole da prođe bilo kakva podrška.
Ne bismo se pomerili 15 kilometara. - Kažete da je ovo bila zamka?
Ne znam šta je to bilo.
Nije to bila zamka! Znate zašto su nam otvorili put?
Zbog svih onih finih, belih ljudi sa nama
i trebali smo to da iskoristimo.
Jer oni ovde neće biti dugo. Nikad nisu.
Bila je Martinova odluka. Gotovo je. - Doneo je pogrešnu, prokletu odluku!
Hej, pazi što govoriš momče! - Pre dva dana nisi
uopšte hteo da maršuješ. Sad si ljut, jer nije
prošlo kako si ti zamislio!? - Smiri se, brate.
Šta se danas desilo tamo. Moraš da nam kažeš nešto, molim te.
Više volim da ljudi budu iznervirani i da me mrze,
nego da krvare ili da budu mrtvi.
Moja najdraža Kori,
onda kad te trebam, ne mogu da te zovem,
a to sam napravio sam sebi. Nama.
U ovom poznom trenutku
mislim na tebe i na sve što si žrtovala za ovu borbu.
Mnogi su žrtovali.
Mnogi su izgubljeni.
Pitam se koliko još moramo da ih izgubimo?
Molim se za razoružanje i vođstvo dok putujemo kući.
Molim se, i da opravdam poverenje koje si jednom imala u mene.
Takođe, često osećam
tu tešku maglu o kojoj si govorila, Kori.
Samo ti i naša porodica raščišćavate tu maglu.
Voli te, Martin.
Izdao je poverenje. Zvao je, došli smo i onda nije ispunio vlastiti poziv.
Da, ali nekad nije tako prosto. Nekad je sve, više instinktivno.
Kao kad propovedaš i samo letiš.
Znaš, ne koristiš beleške i sećanja. Dolazi ti sa uzvišenijeg mesta.
Od nečeg istinitog. Bog te vodi.
Znam taj osećaj. Redak je, ali ga znam.
Mislim da se danas, gore na mostu, to desilo dr. Kingu.
Kleknuo je, molio se, i Bog mu je odgovorio.
Bio je dovoljno hrabar da sledi taj odgovor
i ne krivim ga za to,
osim što mi duguje kartu za povratak.
Znaš šta mrzim više od čamuga?
Bele čamuge.
Ne želimo probleme, u redu. - Došli ste ovde da pravite probleme.
Doktore.
Neko je nastradao.
Sveštenici
iz Bostona.
Beli.
Sad znaš kako je biti crnac u ovim krajevima, momče.
Nastradali, kako?
Ubijeni.
Treba mi telefon.
Čikago, Detroit, Boston,
Ne zanima me. Kad imaš 2000 ljudi u Harlemu, dobro za tebe.
Ali kad imaš ljude unutar Bele kuće, unutar Bele kuće
koji samo posmatraju, oni samo sednu Martine,
sednu u glavni hodnik, pevaju i mole. Neću to dozvoliti!
Ne mogu da sprečim ljude, da izraze kako se osećaju...
Možeš da ih sprečiš! - Ne, vi možete da ih sprečite.
Vi gospodine, možete da uradite više.
Drago mi je da čujem da ste nazvali udovicu velečasnog Riba,
to je vrlo lepo i dobro. Samo bi hteo da je porodica
Džimi Li Džeksona primila isto takvo saučešće od svog predsednika.
Ne stavljaj krivicu pred moja vrata, ti si taj
koji šalje ljude na klanje, a rekli smo ti da će tako da bude.
Nećemo mirno čekati dok se vi setite za godinu ili dve
da usvojite taj zakon, kad vam bude odgovaralo.
To bi do sad trebalo da bude jasno.
Nastavićemo da protestujemo dok nešto ne preduzmete, gospodine.
A ako naš predsednik neće da štititi naša prava,
predaćemo naš zahtev sudu.
Ja, ja, ja... trudim se ovde.
Blizu smo da smislimo nešto u vezi te stvari sa glasanjem.
Ali ovo neću dozvoliti!
Taj zakon je skoro nemoguće napisati, čuješ li me?
Misliš da balansiraš, Martine? I ja balansiram.
Ja sam propovednik iz Atlante.
Vi ste čovek koji je pre 4 meseca postao predsednik najmoćnije
nacije na svetu, sa najvećom razlikom u istoriji
i vi ste čovek koji uništava svoje nasleđe
svakim novim danom.
Niko se neće sećati Zakona o građanskim pravima,
ali će se sećati nereda u Selmi
i da niste ni nos promolili u ovu državu.
Sećaće vas se kako govorite “čekaj”
i “ne mogu”, osim ako nešto ne preduzmete, gospodine!
Dobro veče. - Dobro veče.
Želeo sam da nasamo razgovaramo.
Znam da je bilo problema u vašoj grupi i izvinjavam se ako su naši napori
izazvali razilaženje među vama.
To je bolna stvar, znam, i veoma mi je žao zbog toga.
Da. Bolna.
DŽonson ne mrda, Džone.
Mislio sam da hoće, ali naši napori ne daju efekte,
a ne mogu da rizikujem novi marš i uzaludnu pogibiju ljudi. Neću to da uradim.
Trebamo glasanje, ne marševanje, znaš to.
Moramo da izvan protesta postanemo prava politička snaga.
Ovo ne može ovako zauvek da se nastavlja.
Ne mogu ovako da nastavim.
Kad sam radio sa SNNC na “Fridom Rajdersima”
autobus za Montgomeri stigao je do granica grada.
Sišli smo, i niotkuda,
iz svih pravaca,
došli su
muškarci, žene,
deca, takođe.
Imali su skoro sva tupa oružja koje možete da zamislite,
palice, cigle,
unutrašnje gume,
cevi.
Sećam se,
sećam se te male devojčice, samo je zabila nokte
u lice mog prijatelja Džesija Pejpsa,
njen tata ga je udarao krajem sekire.
Džesi je bio u nesvesti, a oni su nastavili da ga udaraju.
Onesvestio sam se na pola puta.
Sledeći dan
bio sam se ušiven i sedeo u crkvi.
Jedva sam držao glavu, ali morao sam da budem tamo.
Trebali ste da govorite, a ja sam trebao da vas čujem.
Osećao sam se loše, ali ste se popeli gore.
Da li se uopšte sećate toga?
Ne mislim da se toga sećamo na isti način.
Šta sam rekao Džone?
Reći ću vam,
i nadam se da ćete me čuti.
Rekli ste da ćemo pobediti.
Da ćemo pobediti, jer nema drugog načina.
Znate li šta ste još rekli?
Rekli ste, “ne bojte se”,
“došli smo predaleko da bi sad odustali.”
Osećam se dobro u vezi toga kako stojimo. Imamo jak slučaj.
Uradi to. - U redu.
Gospođo Kuper, idem sa Bojntonom. - Dobro.
Trebaju me spremnog.
Mnogo zavisi od toga šta imaju da kažu o...
Ovde si.
Da, ovde sam.
Drago mi je.
U predmetu SCLC protiv države Alabama
saslušaću iskaze tužioca. G.Grej.
Časni sude, čućete iskaze žrtava pretučenih
i izbatinanih u borbi za slobodu.
Za pravo glasa i samoopredeljenja.
Ono o čemu se ovde radi, je da incidenti
koji su se desili ne mogu da se ospore.
Te vanredne okolnosti, oslikaće
užasna dešavanja u Selmi.
U redu. Možete da nastavite.
G.King, otišli ste na taj most, direktno kršeći naloge suda.
Namerno niste poslušali ovog sudiju i guvernera, zar ne?
Hiljade ljudi su došli u Selmu
izazvani nedeljnom brutalnošću, koju su
pokazali službena lica grada Selme i države Alabame.
Osećao sam da će, ako ne povedem marš, uzburkane emocije i bezobzirnost
dovesti do nekontrosanog stanja osvete,
nasilja na obe strane.
Ne trebaju mi vaše propovedi i aktivizam ovde, želim odgovore.
Prigovor! - Pazite branioče.
Pokušavam da ne budem oštar, sudijo.
Pokušajte jače, branioče.
Izgleda, da je u skladu sa principima našeg Ustava,
obim protesta koji je okupio pobunjene ljude i izazvao marš
na autoputu na miran način, adekvatan
veličini napravde koja pokušava da se ispravi.
U ovom slučaju, nepravda je ogromna.
Zato se
pravo protestanata da se bune u procenjenom
petodnevnom maršu od Selme do Montgomerija
odobrava, u skladu sa tim. - Da!
Da. - Hvala Bogu!
Ako nema daljeg posla za ovaj sud, ovo ročište je završeno,
sa našom zahvalnošću učesnicima.
Prijatan dan, gospodo.
U toku su pripreme SCLC za marš, u kapeli “Braun”.
Prisutni su ključni lideri. - 8:24 ujutro-
Pobrinućete se za gospodina Hajksa? Ako ste sigurni u to.
Bajnard kaže da je Heri rekao kako može da dovede Ninu Sajmon,
Dika Gregorija, Džoan Baez, Pitera Pola i Meri En.
Hajde, nemamo novca za to. Heri će sam finansirati avion.
Ovo su neki od mogućih načina koje možeš da iskoristiš
da bi legalno preokrenuo presudu o maršu.
Nažalost, sve što moji ljudi mogu da urade je
da se ne mešaju dok se stvar ne presudi.
Guverneru, hteli ste da razgovarate.
G.predsedniče, nezadovoljstvo remeti mir u Alabami.
Vaša odgovornost je da ih zaustavite.
Bune se oko prava glasa i toga kako su tretirani u vašoj državi.
Tako da je to vaš problem, vaša odgovornost,
i vaša dužnost.
Ne slažem se, g. predsedniče.
Postoji određeni način kako se stvari rade
i kako svet funkcioniše, ljudi žele da takav ostane.
Džordže, zašto to radiš?
Čitave svoje karijere, boriš se za siromašne,
zašto ne možeš da omekšaš u vezi pitanja crnaca.
Zato što ne možeš nikako da ih zadovoljiš.
Prvo su bila prednja sedišta u autobusima, onda zauzmu parkove,
pa postave pitanja javnih škola, onda glasanje, pa zapošljavanje,
pa raspodela bogatstva bez rada.
Džordže, jesi li video sve one protestante koji su
na tremu Bele kuće i svu noć ne daju prvoj dami da spava?
Da, gospodine predsedniče, video sam ih.
Hajdemo tamo nas dvojica, i objavimo
da si odlučio da dozvoliš crncima da neometano glasaju.
Sav ovaj haos će nestati,
neću morati da donosim zakone i forsiram to pitanje.
Zašto to ne uradimo Džordže?
Zašto samo ne daš crncima pravo glasa?
Slažeš se da imaju pravo glasa, zar ne?
To je neosporno.
Znam da je to zakon. - Zašto im onda ne daš da glasaju?
Nemam tu moć, ona pripada okružnim funkcionerima.
Ne kenjaj mi o tome ko vodi Alabamu!
Nemam legalnu moć nad okružnim funkcionerima, g. predsedniče.
Postoje ista pravila kao i ovde.
Da li ti to mene zajebavaš, Džordže Voles?
Da li ti to pokušavaš da sjebeš svog predsednika?
Gospodine predsedniče...
Ne bismo trebali ni da razmišljamo o 1965.
Trebali bi da razmišljamo o 1985.
I ti i ja ćemo do tad odavno da budemo mrtvi.
Kako želiš da te se ljudi sećaju 1985.godine:
“čekaj”, ne mogu” ili “preteško je”?
Iskreno, baš me briga šta će misliti.
A ni vas ne bi trebalo da bude briga.
Proklet bio, ako dozvolim da me istorija
stavi na isto mesto, sa ljudima kao što si ti!
Govorim večeras,
za dostojanstvo čoveka i sudbinu demokratije.
Povremeno, istorija i sudbina se sreću na istom mestu, u isto vreme.
Tako je bilo i prošle nedelje u Selmi, u Alabami.
Tamo su muškarci i žene koji su dugo patili, mirno protestovali
protiv uskraćivanja njihovih prava, kao Amerikanaca.
Retko, je neko pitanje tako pogodilo
tajno srce same Amerike.
Pitanje ravnopravnosti američkih crnaca
je to pitanje.
Zbog tog pitanja, mnogo ih je brutalno napadnuto.
Ne postoji crnački problem. Ne postoji južnjački problem.
Postoji samo američki problem.
Ustav kaže da nijednoj osobi neće biti uskraćeno
pravo glasa zbog njegove rase ili boje.
Da bih ispravio uskraćivanje ovog osnovnog prava
u sredu ću Kongresu da pošaljem zakon kreiran
da ukine te protivpravne prepreke.
Zakon će izbrisati ograničenja glasačkog prava na svim izborima:
federalnim, državnim i lokalnim.
I mi ćemo to da uradimo!
Mi ćemo prevladati!
Možemo da te pratimo kroz okrug Lounds, ali jednom kad
uđeš u Montgomeri sa svim onim visokim zgradama
pitanje tvoje bezbednosti postaje veliki izazov.
Molim te, razmotri,
da se voziš u tom zadnjem delu i da ne održiš taj govor u glavnom gradu.
Ako nas Voles primi kad stignemo, neće ni biti potrebe za govorom.
Možeš li to da središ?
Ne mogu da se krijem.
Ne možemo da se krijemo, razumeš.
Ne želim da se ovo loše završi za tebe.
Zar ne želiš da se zaštitiš, doktore?
Dozvoli mi da to uradim.
Znam da želiš da živš, da vidiš plodove svog rada, znam da želiš.
Samo tražim da nam dozvoliš da to uradimo.
Nisam ništa drugačiji od bilo koga drugog.
Želim dugo da živim, da budem srećan.
Ali neću da se fokusiram na ono šta ja želim.
Fokusiran sam na ono što Bog želi.
Ovde smo sa razlogom.
Kroz mnogo oluja.
Ali danas sunce sija i ja ću stajati na njegovoj toploti
sa mnogo ljubitelja slobode koji su naporno radili da bismo to postigli.
Možda neću biti sa njima u svim sunčanim danima koji će doći,
ali sve dok ispred ima svetla za njih,
meni je to vredno.
Hvala ti, Džone.
Američka vojska
Montgomeri, 50 km.
Kažu da nikad nećemo doći ovde. - Montgomeri-
Čuli smo ih da govore da će nas sprečiti,
pa makar to bila poslednja stvar koju će uraditi.
Čuli smo ih da govore da ne zaslužujemo da budemo ovde.
Ali danas, stojimo ponosno, kao Amerikanci.
Mi smo tu i nećemo nikom dozvoliti da nas otera.
Ovaj moćni marš, koji će se pamtiti kao jedna od
najvećih demostracija protesta i napretka,
je ovde u glavnom gradu Alabame, zbog održive i trajne svrhe.
Nismo se borili samo za pravo da sedimo gde želimo,
i idemo u škole gde želimo,
i danas ovde ne maršujemo samo da možemo da glasamo kako želimo.
Nego našom posvećenošću svaki dan stvaramo novu sliku,
koja je moćnija od naših najsnažnijih protivnika.
I mi prihvatamo tu novu sliku toliko hrabro,
utelovljujemo je tako jako da njen odraz osvetljava dragog Boga.
Naše društvo je iskvarilo sliku o tome ko smo mi.
Od ropstva, do rekonstrukcije, pa do litice na kojoj sad stojimo.
Videli smo moćne belce kako vladaju svetom.
Dok su našem prijatelju, siromašnom belcu
nudili odvratnu laž kao smirenje,
a kad su deca siromašnog belca
osećala glad koja ne može da se utoli
hranio ih je tom istom, odvratnom laži.
Laž koju im šapuću na uvo, da bez obzira kakav im je život,
mogu da nađu utehu u tome da su kao belci
superiorniji od crnaca.
Ali mi znamo istinu.
Mi znamo istinu i napredovaćemo sa tom istinom do slobode.
Kejdžer Li, registrovao se prvi u svojoj porodici. Glasao sa 84 godine.
Endrju Jang: Predsednik Karter, imenovao ga je za ambasadora UN,
bio 3 mandata u Kongresu. 2 puta biran za gradonačelnika Atlante.
Neće nas zaustaviti. - Da!
Marševaćemo za isti tretman koji imaju i svi ostali građani.
Marševaćemo dok zloba i laž ustuknu pred pravdom.
Džon Luis: 23 godine bio kongresmen ispred 5. okruga države Džordžija.
Nijedan čovek, nijedan mit, nikakva proganjanja neće zaustaviti ovaj pokret.
Jer znamo da je to tama koja ubija najbolje u nama, i najbolje od nas.
Džordž Voles: 4 puta, bezuspešno se kandidovao za predsednika.
Paralisan posle pokušaja ubistva 1972.
Bilo da su to bili Džimi Li Džekson, Džejms Rib...
Džim Klark: Poražen prevladavajućim crnačkim glasovima,
na narednim izborima, i nikad više nije bio šerif.
...ili 4 nevine, male devojčice ubijene pre nego što su počele da žive.
Viola Liuzo: 5 h posle govora ubio je KKK dok je vraćala protestante u Selmu.
Možete se da pitate kad ćemo da budemo oslobođeni te tame?
Braćo i sestre, i pored bola i suza naša sloboda će uskoro da stigne
Koreta Skot King: Osnovala “King centar” i uspešno lobirala za
nacionalni praznik u čast dr. Kinga. Nije se ponovo udavala.
Za istinu, oni poniženi će ponovno ustati.
Kad ćemo biti slobodni? Uskoro, vrlo brzo.
Jer, kako si posejao tako ćeš i da žanješ.
5 meseci kasnije, Lindon Džonson potpisao je Zakon o pravu glasa,
dok je dr. Martin Luter King, stajao uz njega.
Kad ćemo biti slobodni? Uskoro, vrlo brzo.
Jer nijedna laž ne može večno da živi.
Martin Luter King Jr: 13 g. vodio je američki pokret za građanska prava,
i zagovarao nenasilne proteste, dok ga nisu ubili 1968. Imao 39 godina.
Kad ćemo biti slobodni? Uskoro, vrlo brzo.
Jer oči ludaka su videle slavu dolaska Gospodnjeg!
On gazi grožđe, gde su čuvani plodovi gneva,
pustio je munju, svog groznog brzog mača.
Njegova istina maršuje!
Slava, aleluja! Slava! Aleluja! Njegova istina nastavlja dalje!